Ett meddelande: Tåget på plattform 2 går 16.50-
-till Ealing Broadway, Hanwell, Hayes, West Drayton-
-Langley, Taplow, Milchester och Brackhampton.
"DÖDEN HAR FÖNSTER"
-Biljetterna, tack! -En kvinna har blivit strypt.
-Ursäkta? -En man ströp en kvinna på ett tåg.
-Jag såg det där ute! -Ströp?
Ja, ströp. Ni måste göra nåt.
Jag? Nja...
"DÖDEN HAR FÖNSTER"
Ni tror inte att ni nickade till och drömde?
Unge man, jag drömde inte. Vad tänker ni göra åt saken?
Vi är i Brackhampton om fem minuter.
-Jag anmäler det då. -Tack.
-Får jag be om ert namn? -Givetvis.
Miss Jane Marple.
Old Pasture Lane.
-Milchester. -Milchester, jaha.
Jag anmäler det till stationschefen...
-Ja, gör det. -Tack.
En mardröm, minsann.
Lucy, jag öppnar.
-God morgon... -Inte idag.
Kommissarie Craddock, länskriminalen.
Förlåt mig. Stig på.
Jag har gått igenom tidningarna och inte ett ord om morden.
Polisen har väl bett pressen att hålla tyst.
Sitt ner.
Invagga mördaren i falsk säkerhet och sen slå till!
Vad är det? Så dumt av mig. Förlåt.
Lucy! - Visst vill ni väl ha te?
-Te till kommissarien, tack. -Ja, frun.
Har ni tagit honom?
Nja...alltså...
Vi har kommit fram till att det ni såg...
-...var en man och en kvinna... -Jag sa ju det.
De kanske var på smekmånad.
Nog för att jag är vad som kallas ungmö-
-men jag vet skillnaden mellan kel och mord.
Ja, men vi har genomsökt vartenda tåg-
-och inget sjukhus har vårdat kvinnan.
Blond, kappa med pälskrage.
Ingen sån kvinna har setts stiga av nåt tåg.
Nej, hon var ju död!
Spåren har genomsökts efter hela linjen. Ingenting.
-Så ni tror mig inte? -Så menade jag inte.
-Jo. -Inte alls.
Utan?
En kvinna kan inte mördas på ett fullt tåg utan att vi får veta det.
Ni menar säkert väl-
-men om ni tror att jag tänker tillåta-
-att folk ser mig som en fnoskig gammal nucka har ni misstagit er.
Adjö!
Falcon Smiths senaste, "Hatthyllehängningen"-
-har vi inte fått in än.
lneffektivitet.
-Hör av er när den kommer in. -Givetvis, mrs Stainton.
-God morgon, miss Marple. -God morgon, mr Stringer.
God morgon, Hilda.
Ett ögonblick...
"Hatthyllehängningen", jag höll den åt er.
-Ser ni mig som instabil? -Visst inte.
-Vid mina sinnens fulla bruk? -Absolut...
-Brukar inte hallucinera? -Nej.
Tack, mr Stringer.
-Polisen tror att jag är fnoskig. -Vad?
Tydligen såg jag ett ungt par uppslukade av äktenskaplig lycka.
Om jag var ni skulle jag skriva till polischefen.
Hur många detektivromaner har vi läst?
Omöjligt att säga. Hundratals.
Därför vet vi hur brottslingar tänker.
Absolut.
Det är nu vi får pröva våra kunskaper.
-Vi? -Ja, vi.
-Så den har kommit? -Har den?
Jag har första tjing.
Du lär inte gilla den. Modern gjorde det.
Hur vet du det? Den kom ju nyss.
Så är det alltid med Falcon Smith. Hemsk barndom.
Te och tekakor. Följer ni med?
Gärna det.
Här har vi det.
17.00-expressen till Brackhampton körde nog om mitt tåg...
-...ungefär här. -Hur vet ni det?
Konduktören sa att det var fem minuter kvar till Brackhampton.
Han kom in en minut efter mordet.
Alltså, sex minuter före Brackhampton i cirka 50 km/h.
Ungefär där!
Och kroppen?
Den kastades av tåget mellan här och Brackhampton.
-Polisen hittade inget. -Givetvis inte.
Mördaren kom tillbaka och flyttade kroppen.
Nu måste polisen göra en utredning.
De tänker inte utreda det.
-Men en ny sökning... -Vi gör vår egen.
-Va? -Just det.
Ät en stadig frukost imorgon. Vi ska ta en tidig morgonpromenad.
BRITISH RAILWAYS TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Det måste finnas nånting.
En kropp kan inte slängas från ett snabbgående tåg utan spår.
Om vi stannar kvar här blir vi gripna.
Nonsens! Ingen ser två banarbetare.
Jag tror inte vår förklädnad räcker.
En sko, en tygbit...nånting.
Tidtabellen är kanske gammal, men turen 19.15 går säkert än.
-Det är möjligt. -Här kan det vara farligt.
Otvivelaktigen.
Miss Marple!
-Miss Marple! -Ja?
-Där är ni ju! Jag hörde nåt. -Och jag har hittat nåt.
Jaså?
Det ser ut som om nåt har slängts från ett tåg.
Om det var kroppen-
-skulle den ha rullat ner och stannat mot muren.
-Var är den då? -Det är just det som är frågan.
-Den kan vara begraven. -Då behöver man en spade.
Det här är inget bra ställe att begrava ett lik.
Om inte...
Från hennes pälskrage, tror jag.
Kan ni hjälpa mig upp?
-Men miss Marple... -Snälla ni.
Nej, nej!
Sätt ihop händerna till en stigbygel.
Försiktigt. Är ni beredd?
-Knäpp händerna! -Det gör jag!
-Är ni beredd? -Ja...upp!
Strålande!
Ner!
-En sån hemsk man. -En sån hemsk hund!
Nu är det bäst att vi går.
Jag är säker på att kroppen ligger på andra sidan muren.
-Det är ju Ackenthorpe Hall. -Jag vet. Perfekt.
Nån från huset kan lätt hämta kroppen-
-och begrava den på ägorna.
-Menar ni nån i familjen? -Eller en tjänare - om de har några.
Tjänare... Jag undrar det...
Vad det än är, nej, nej, nej!
Vi drar oss tillbaka tillsvidare.
MRS BINSTERS ARBETSFÖRMEDLING
-God morgon. -God morgon.
Jag har inga lediga. Inte ens en hemhjälp.
Jag söker en tjänst, jag erbjuder ingen.
Varsågod och sitt.
Då har ni kommit rätt.
Trevligt att se att det finns tjänstvilligt folk.
Då ska vi se. Ja! Här har vi nåt.
"Trevligt hem till trevlig dam. Eget rum, tv, radio och bil."
"Te på sängen på söndagar. Pensionsplan."
Gud förbjude!
Då så.
"Mrs Forbes Alexbridge. Flyttar till hus nära Monte Carlo."
De gillar inte utlänningar. "Eget spelbidrag."
Jag spelar inte.
"Mrs Hamilton Potts." Dingley Stuteri, ni vet.
"Sju barn - den äldsta sju."
Nej, tack.
Får jag tala med mrs Binster?
-Det är jag. -Jag förstår.
Finns det ingen plats på Ackenthorpe Hall?
-Ackenthorpe Hall? -Ja.
Jo, det tror jag nog.
De behöver alltid folk.
Tack.
Ja?
Jag är Jane från mrs Binsters Arbetsförmedling, den nya husan.
Du ser ut att vara gammal nog att veta bättre.
-Jag ska träffa miss Ackenthorpe. -Du är väntad. Där inne.
-Miss Ackenthorpe? -Ja.
Jag är Jane.
-Den nya husan? -Ja, Jane Marple.
Vill ni visa var jag ska bo?
Ja, naturligtvis.
Vill ni verkligen ha den här tjänsten?
Ja, annars skulle jag inte vara här.
Jag vill inte ha ett hembiträde. Jag vill ha nån som...arbetar.
Ni vill ha nån som lagar mat, tvättar, bäddar, skurar-
-tänder brasor, tömmer askan... Jag förstår.
-Jag hoppas ni ska trivas. -Det gör jag säkert.
Jag hoppas arbetet inte är för krävande. Vi är bara tre.
Jag, min systerson, hemma på skollov...
...och far.
-Får jag visa er till rummet? -Ja.
Den där tar jag. Ni får gärna ta klubborna.
-Jag måste hålla igång. -Naturligtvis.
Personalen består av Hillman, trädgårdsmästaren-
-och mrs Kidder, som öppnade..
Hon kommer tre eftermiddagar i veckan och gör grovgörat.
Farfar. Han la grunden till familjeförmögenheten - kex.
Ja, och så goda kex sen.
En bister man, är jag rädd.
Jag bör nog förklara att min far är...
...helt enkelt svår ibland. Han är invalid.
Han är väldigt ekonomiskt lagd och säger ibland elaka saker.
-Jag vill inte att ni... -Jag är van vid äldre.
Det går nog bra.
Emma! Emma! Jag hör dig!
-Ja, far. - Ursäkta mig. -Försök inte smita.
-Är den nya flickan här? -Ja, far.
Jag hoppas hon är kraftigare än den förra. Jag avskyr stickor!
Stå inte där och tveka, kom in med henne.
Vill ni stiga på?
Det här är miss Marple... Jane.
Det var mig en ful Jane.
Vi kan inte alla vara unga och vackra, mr Ackenthorpe.
Jag tål inte näsvishet.
Då kommer vi bra överens, det gör inte jag heller.
Om du ska stanna bör du veta detta:
Bara för att jag bor i ett stort hus är jag inte rik.
Så få inte för dig nåt.
Jag bor här för att jag vill, inte för att jag har råd.
-Tror du inte... -Nej! - Kan du laga mat?
Om ni vill ha engelsk husmanskost.
Torsk är lika gott som hummer och mycket billigare.
Det beror på om gommen är ren från billiga opiater.
Om du menar det jag tror, kostade den här två shilling.
Just det.
-Jag visar miss Marple rummet. -Gör det.
Det där var trädgårdsmästaren Hillman. Han hjälper far.
De känner varann.
Stannar ni, miss Marple...Jane?
-Naturligtvis. -Så roligt.
Kom tillbaka, Emma! Du glömde min medicin.
Ursäkta. Rummet ligger mittemot trappan.
-Jag hittar det. -Tar du dem?
-Bra så? -Tack.
Kom genast fram!
Jag råder dig att komma fram!
Då så...
Är du miss Emmas systerson?
Ja, Alexander Eastley. Goddag.
Goddag. Jag heter Jane Marple.
Ja... En sån besvikelse. Jag hoppades på Jayne Mansfield.
Du har mycket gemensamt med din morfar.
Vi är lika på många sätt.
Men jag är inte snål. Han drar vasen på lönen.
Bäst du försvinner härifrån...
Jag hade fått ovett och ni 10 år.
Så kan det fortfarande gå.
Ni ser inte ut som Jayne Mansfield och inte som en husa heller.
Du ser inte direkt ut som en pojke heller.
Det är nåt skumt med er. Ni lär nog snart få gå-
-efter mrs Kidder förstås, den dystra varelsen.
-Det var Annie med. -Annie?
Er föregångare. Smal som en sticka och en usel kock. Lagar ni mat?
Säkert bättre än Annie.
Morfar avskyr att äta sent. Jag skulle vänta med att packa upp.
Då får du visa mig till köket, Alexander.
Visst...Jane.
Emma!
Han skriker alltid, oftast om pengar.
Emma!
Alla väntar på att han ska dö.
Vår familj är ena riktiga gamar, utom moster Emma.
Vilka är gamarna?
Morbror Harold - stenrik och lika snål.
Morbror Albert - dödstråkig.
Och morbror Cedric. Han målar, men inte för konstens skull.
I fjol hade han och en modell...
-Alexander! -Han är sån.
-Det fanns en morbror Edmond. -Fanns?
Han stoppade en hel bomb under kriget själv.
Ingen fanns i närheten. Han deserterade nog.
Vem har ansvaret för dig?
Mamma hette Edith, men hon är död.
Pappa är Brian Eastley.
Boxarproffset - Battle of Britain.
-Jaså, den Brian Eastley. -Ja.
Jag ordnar jobb åt honom när jag får mitt arv. Här är det.
Det var på tiden. Nu går jag.
Jag stannar inte här efter mörkrets inbrott.
Kastrullerna står på hyllan ovanför spisen.
Specerierna är där inne.
-Tack. -Adjöss.
-Adjö. -Adjö.
-Vad är det? -Jag var bara artig.
Visst är hon charmerande?
-Titta på det här. -Vadå?
Fas fyra i anti-Kidder-kampanjen.
Strålande!
Middag klockan åtta, tack.
Du verkar ha det bra.
-Du misstycker väl inte? -Kanske.
Gör dig inte allt för hemmastadd.
Ja?
-Vem är ni? -Den nya husan, sir.
Dr Quimper. Jag kommer ofta hit.
-Alexander, antar jag. -Ja, tyvärr.
Mr Ackenthorpe väntar mig.
-Jag visar er upp. -Det behövs...
Doktorn...
Var är de förbaskade tändstickorna?
-Är det ni? -God morgon.
Vad gör du här? Snokar förstås.
Var är mina tändstickor?
Ska ni röka öppnar jag ett fönster.
Jag är mycket för frisk luft. Är inte ni det?
Jovisst är jag det, miss...
Marple heter hon och är kall som marmor.
Låt henne ge mig lunginflammation!
Ni lär ta död på mig på ett eller annat sätt.
Ni kommer att leva tills ni blir 100 vad jag än gör.
Säg åt henne att sluta öppna fönster och tända min cigarill.
Somnar han av det där?
Tyvärr är det stimulerande.
-Rulla åt sidan. -Kära nån.
Håll den närmare, kvinna!
Er hemstad förlorade en bra hästdoktor när ni flyttade.
Jag var dålig på hästar.
Hur var födelsedagsfesten? Kom hela familjen?
Ja, de stannade över helgen. Gratis mat och logi från i fredags.
-Fredags. -Vad angår det dig?
Nej, det råkade bara vara en intressant dag för mig med.
Vad fyllde ni?
Sköt dig själv. Det var en hemsk helg.
Jag hoppas jag inte behöver träffa dem på länge.
-Det var elakt sagt om familjen. -Det är ingen trevlig familj.
Gissa vad den där Cedric gjorde?
Han sa till Emma i min åsyn att hon borde rymma och gifta sig.
Han vill göra henne lika självisk.
Det vore väl inte så dumt om Emma gifte sig?
Jag tänker åka in till stan.
-Vill ni ha skjuts? -Varför måste du åka in till stan?
Jag har räkningar att betala.
Pengar, det är en annan sak. Man kan inte lita på nån. Åk du.
-Får jag erbjuda skjuts? -Tack.
Då sparar jag in en taxiresa. Jag betalar er nog ändå.
-Jag skickar en räkning. -Jag ska bara hämta kappan.
Vi ses på fredag. - Adjö, miss Marple.
Adjö, doktorn.
Om du inte stänger fönstren får du sparken!
I så fall kräver jag fyra veckors uppsägningslön.
-Försvinn ur min åsyn, kvinna! -Gärna det!
Du fördelar inte vikten rätt.
Jag vann faktiskt Damernas öppna handikapptävling 1921.
-Jaså? -Du måste ha mycket att stå i.
Nej, inte alls. Vi har aldrig haft en golfspelande husa.
Jag är en fri kvinna.
-Du slog snett. -Jag vet det.
-Vet du en sak? -Vadå?
Jag tror att du slog så med flit.
Om du vill hjälpa mig-
-letar du efter snedslaget och jag efter skruven.
-Har du hittat din? -Ja, och du?
-Den bara försvann. -Men jag har några fler.
Du tycks behöva dem.
-Kan du visa nästa slag? -Självklart.
Kan du komma nära uthusen?
Det är nog inte omöjligt.
Hyfsat.
Det var utmärkt för en pojke i min ålder.
En chip och en putt så hade jag satt den på tre slag.
Har din morfar hästar?
Inte nu längre. Nu har han reliker från en svunnen tid.
Nostalgi - nåt som drabbar äldre. Vill du titta?
Jag är väl gammal nog.
-En gammal schäs. -Den användes för besök i byn.
-Och viktoriavagnen till kyrkan? -Ja, på söndagar om somrarna.
-Och kupén om vintrarna? -Troligen.
Det spökar här. Morfar hittade en man hängande från taksparren.
Han hade varit död i en vecka.
-Alldeles lila. -Alexander!
-Vad var det? -Vet inte.
-Jag ser efter. -Varsågod.
Värst vad vi är nervösa.
-Synd. -Vad hade du väntat dig?
Kroppar. Levande förstås.
Här brukade par vänslas-
-tills morfar fick Hillman att sätta stopp för det.
Det händer mycket här.
-Det var en flicka... -Nu räcker det.
Det kan sitta fast fler fåglar.
Titta. Det måste ha varit nån här. Den här är inte faster Emmas.
Den är min. Jag måste ha tappat den.
Tack. Jag fick den i gåva.
Är du på rymmen undan polisen?
För mycket tv. Försök att tygla din fantasi.
Vad finns där? Fler gamla reliker?
Ja. Frukterna av morfars egyptiska fas.
Minsann? Så intressant.
-Ingen får gå in där. -Släpp!
Vad gör du?
-Pojken visade mig runt. -Vilken pojke?
-Alexander! -Du ljuger.
Alexander, kom ut därifrån.
Det är bäst att vara försiktig. Han delar gärna ut örfilar.
Din morfar gillar inte snokare. Tro inte att jag inte säger nåt.
Jag tror dig trots dubbelnegationen. - Kom, Jane.
Bravo, unge man.
Vadå?
Nej!
Hör nu här.
Meddela polisen anonymt.
Nämn inte mitt namn. Jag vill vara med på plats.
Miss Marple!
Jag ryser när jag tänker på er ensam där ute.
De råkar inte behöva en trädgårdsmästare?
Har de en? Jag ska göra som ni säger.
Puderdosan! Om mördaren vet att ni har den...
Var försiktig, kära ni.
Ring kommissarien genast.
-Nå? -Jag har aldrig sett henne.
Hon kommer inte härifrån.
Jag vill ha bort henne genast.
Om du inte hade lämnat ladan olåst skulle inte folk gå och snoka här.
-Mår du bra, far? -Det är väl klart.
Jag har sett lik förr. Snart är jag ett själv.
Jag följer med er upp till huset.
Nån försökte få in henne här först.
Det måste ha krävts en oerhörd styrka.
-Kommissarien? -Ja, doktorn?
Kanske kan det här hjälpa till.
-Fortsätt. -Kvinnan...
Ingen kände igen henne och kläderna ser utländska ut.
Kanske franska.
Intressant. Tack, doktorn.
-Det var bara en tanke. -Den kan vi ha nytta av.
Det är därför jag inte känner igen henne. Jag känner alla här.
Säkert.
Det måste finnas en koppling mellan henne och familjen.
Jag kallar hit allihop.
De tål inte se varann.
Jag tror er. Men jobbet ska göras.
Har de fler tjänare?
Ja, det har de.
Milde tid! Ni!
Ja. Fnoskiga jag.
l här.
Det är bara ett cigarettpaket, knappast särskilt viktigt.
Det ska jag ha i åtanke.
Vad väntar ni er att finna?
-Ledtrådar. -Givetvis.
Tror ni verkligen de hittar nåt?
Nån har släpat kroppen därifrån och dit.
Nåt kan ha lossnat på vägen, inte sant?
-Jovisst. -Hittade du nåt?
Nej, ingenting.
-Familjen är här. -Tack. Jag tar dem senare.
Det gillar de säkert. God jakt.
Nån idiot ströp sin flickvän, vilket hon säkert förtjänade-
-och vad gör de?
Vimlar överallt och lägger sig i vårt privatliv.
Det sa jag till kommissarie Haddock, eller vad han heter.
-Craddock, sir. Ska jag servera? -Självfallet.
Jag sa i alla fall till Haddock-
-att ingen i min familj har sett kvinnan förut.
-Hur kan du veta det? -Det här är absurt.
Hon kom inte härifrån och hittades i vårt stall.
En av oss kan ha känt henne.
-Hon kanske var din flickvän. -Vad?
Ja, Cedric kan ha rätt.
-Det har han aldrig. -Ur polisens synvinkel.
Du är inte rädd om familjens rykte. Där ingår väl inte du egentligen.
Vem ringde polisen?
Det vet jag!
Vem?
Nån som visste att kroppen låg där.
Finns det kaffe kvar?
Varsågod.
-Det var ingen av oss. -Vem vet?
Än sen då? Kvinnan var säkert spion.
-Löjligt. -Polisen tror hon var utlänning.
Många engelskor åker till Paris och köper kläder.
Inga anständiga.
Dr Quimper är här, mr Ackenthorpe.
Får du fortfarande vitaminsprutor?
Jag tar allt för att överleva er-
-och hålla min egendom från era tjuvaktiga fingrar.
Jag ska se om jag kan hjälpa polisen.
Utsökt kaffe, Jane.
Kommissarien vill förhöra er senare. Bäst att ni förbereder era alibin.
Pojken är klipsk.
Polisen sa att hon mördades i fredags och vi var här då.
De vill förhöra oss alla.
Vi kom ganska sent.
Men vad gjorde alla tidigare?
-Albert, vad gjorde du? -Jag?
Säg inte att du var på kontoret.
-Jag... Nej. -Aha!
Jag ville gå och se en film.
-Med Brigitte Bardot? -Det här är ju helt befängt.
Är det? Vad gjorde du själv?
Kan din sekreterare bekräfta dina förehavanden?
-Det angår dig inte. -Jag är utom fara.
-Jag var på klubben. -Den har väl en bakdörr?
Ja, men jag kom inte hit förrän i lördags.
Du kan ha släpat hit kroppen i fredags, åkt tillbaka-
-och ha suttit i din fåtölj när klubben stängde.
Kan nån av dina väninnor gå i god för dig?
Min nuvarande lisa övertygar nog kommissarien-
-precis som din sekreterare.
Vill du servera mig kaffe i biblioteket sen?
Självfallet.
Värst vad han är nervös.
-Du är väldigt lugn. -Jag har all anledning.
Jag har funderat lite. Om kvinnan var utlänning...
Tänk på flickor oftare, det kanske förändrar dig.
-Det är skrattretande. -Ja.
Om hon var fransyska kan det vara hon.
Vem då?
-Den där Martine. -Martine?
Den franska bondflickan vi hade bekymmer med.
Den Edmund var så betuttad i.
Det var länge sen.
Jag vet.
Men det är ju möjligt.
Varför skulle hon dyka upp död i vårt stall 16 år senare?
-Det är befängt. -Det var inte min idé.
-Vems är det då? -Emmas.
Emma?
Emmas? Märkligt.
Paul!
-Raring... -Nej, snälla Paul!
Hur länge ska det här fortsätta? Vi måste berätta för gubben.
-Inte än. -Varför inte?
Jag tror att nån i familjen kan vara en mördare.
Emma!
Jag har fått ett brev.
Jag kan inte tiga om det längre. Läs det.
Min franska är inte så bra.
"Kära miss Ackenthorpe, det förvånar er nog att få höra"-
-"att ni har en svägerska."
"Jag äktade Edmund två dagar innan han stupade."
"Jag beslöt att glömma giftermålet, men jag kommer till England"-
-"och vill träffa er allihop."
"Jag skriver till er istället för er far, eftersom han är sjuk"-
-"och min existens kan komma att chocka både honom och er."
"Hälsningar från Martine Ackenthorpe."
Jag trodde Edmund dödades innan de hann gifta sig.
-Det trodde vi alla. -Vad tänker du på?
Den strypta kvinnan måste ha varit Martine.
Om hon var Edmunds änka skulle hon också ärva.
Jag förstår.
Vad ska jag göra?
-Har du berättat för nån? -Nej.
Jag sa till Albert att om hon var fransyska kunde hon vara Martine.
Vad sa han då?
Han avfärdade det, men blev nog orolig.
-Du måste berätta för polisen. -Då tror de att vi gjorde det.
-Vad annat kan du göra? -Jag vet inte.
Du måste berätta.
Jag ska tänka på saken.
Gå nu.
-God eftermiddag. -God eftermiddag.
-Där är ni ju. -Tåget var försenat.
God kväll, kommissarien.
Ni kände väl till puderdosan?
Nja...
Jag tyckte det var bäst att berätta.
-Mycket klokt. -Roligt att höra.
Undanhållande av information är allvarligt.
Jag vet. Jag är ledsen. Vill ni ha te?
Nej, tack.
Vad betyder det att puderdosan stals från er?
Kaffe?
Tjuven och mördaren är nog samma person-
-han eller hon finns i huset och ert liv kan vara i fara.
Tror ni verkligen det?
Ni måste sluta med det här...
...ikväll!
Det måste ni, miss Marple.
Då säger jag upp mig imorgon.
Bra. Då är det bestämt.
Men jag har en månads uppsägningstid.
-Vill ni ha en öl? -Jag...
Strunt samma.
-God kväll. -God kväll.
Hur gick det med testamentet?
När nu kommissarien sa så...
-Fick ni se det? -Ja.
Vad stod det?
Mr Ackenthorpes far stod inte på god fot med honom.
Det förvånar mig föga. Fortsätt.
Huset och räntorna från förmögenheten är hans-
-men han får inte röra själva förmögenheten.
-Det är det första. -Ja?
Det andra är att pengarna går till hans barn när han dör.
Till Emma, Cedric, Harold och Albert.
De andra två i testamentet, Edith och Edmund, är redan döda.
Då får de andra mer.
Alexander, Ediths son, får hennes andel.
Och hans far?
Ingifta släktingar ärver inget.
Eastley är bara intresserad av Alexanders andel.
-Dr Quimper är här. -Skicka in honom.
Ert besök har varit till nytta.
-God morgon. -Sitt ner.
Tack.
Vet ni vem kvinnan är än?
Den franska polisen har inga tips.
Ni antar att hon är fransyska?
Kläderna och sminket är tillverkat i Paris.
Ville ni prata om det?
Nej.
Förra julen fick visst mr Ackenthorpe magproblem.
Han äter gärna för mycket när det bjuds fet mat.
Han sa att ni verkade misstänka arsenikförgiftning.
Ett tag misstänkte jag att nåt var fel.
-Analyserade ni inte maten? -Nej.
-Varför inte? -Det fanns inga tecken.
Inga tidigare magproblem-
-som brukar förekomma vid arsenikförgiftning.
-Små regelbundna doser? -Precis.
Ursäkta.
Ja?
Koppla fram henne.
-Miss Ackenthorpe. -Emma?
Ja.
-Hallå. -God morgon.
Jag har ett brev från...
Jag förstår. Kan ni läsa det för mig?
Tack. Jag skickar nån att hämta brevet.
Vi kollar med den franska polisen.
Adjö.
-Vet ni vad det handlade om? -Ja.
-Det gör jag. -Varför sa ni inget?
Jag älskar Emma och vill gifta mig med henne.
Jag sa åt henne att berätta.
Insisterade ni?
Nej, det var viktigt att hon bestämde själv.
Jag förstår.
Tack. Var det allt?
Är den döda kvinnan Martine?
-Vem annars? -Dödades hon av nån i familjen?
Det vill jag inte säga.
Då så.
Tack.
Nå, sir?
-Jag är orolig, Bacon. -För doktorn?
Nej, inte för honom. För miss Marple.
-Söker du nåt? -Nej!
Mår du bra?
Javisst. Vad vill ni?
Jag tänkte bära upp fars sängfösare åt dig.
Så vänligt av er. Den är klar.
Det är nog ovädret.
Eltillförseln är lite ostadig, liksom hela huset.
-Du är visst lite uppskakad? -Inte alls.
-Tack. -Tack.
Du milde! Vad gör du?
-Letar efter ljus. -Du borde sova.
Jag läser.
-Får jag fråga vad du gör? -Försöker tända.
Det går inte.
-Jaså? -Det är strömavbrott.
Det händer ofta. Får jag låna den?
-Kom tillbaka! -God natt, Jane.
Vem är det?
Mr Cedric.
Det är strömavbrott. Det händer ofta.
-Jag letar fram några ljus. -Vänta lite.
Min syster säger att du började för några dar sen.
Du ser inte ut som en husa.
Jag måste tjäna mitt uppehälle.
Kroppen hittades dagen efter du kom hit.
-Du hittade den. -Varför tror ni det?
Det passar så bra.
-Du ringde polisen. -Det var inte jag som ringde.
-Inte? -Nej.
Vem är du? Vad gör du här?
Det har jag redan sagt.
Jag tänker hålla ögonen på dig, miss Marple... Jane.
Hillman. Jag vill tala med dig.
Hjälp!
Vad är det?
Albert. Hjälp Albert...
Alexander, ring doktorn. Fort!
Jag kunde inget göra.
Hur mår de andra?
Emma, Cedric, Harold och Eastley har inte dabbats så hårt.
Gamlingen klarar sig. Han är seg.
De är på benen imorgon.
-Ingen tvekan om orsaken? -Nej.
-De blev förgiftade. -Tack, doktorn.
Quimper! Quimper!
Typiskt att Harold vrålar högst.
Det här är den sista kycklingbuljongen.
-Klara? -Nästan.
Skicka det till labbet. Nu ger vi oss.
Nå?
Svampsoppa, curryanka och ris och äppelpaj.
Tack.
-Svampsoppa på burk? -Visst inte.
Två hekto svamp, kycklingbuljong, mjölk, mjöl-
-citronsaft, lite örter...
Svamp?
Jag åt av den själv. Utsökt!
Säkert. Och pajen?
Jag kan inte motstå min egen paj. Eller andras.
-Curryn? -Precis.
God, såklart, men med ris blir det fettbildande-
-och jag åt ju av pajen...
-Var kom ankan ifrån? -Mr Harold sköt dem.
Han verkar gilla att döda.
Alexander har visst inte ätit av curryn heller?
Nej. Jag trodde han skulle gilla den. Konstigt barn.
Kom nån in i köket medan ni lagade maten?
Inte medan jag var där. Jag har andra plikter.
Vem som helst kan ha gått in.
Sex personer förgiftas, bara en dör.
Det har slagit mig också.
Meddelande från polischefen.
-Han väntar på rapporten. -Då så.
-Personligen. -Hämta bilen.
Ska bli.
-De två morden hör nog ihop. -Ja.
Vi måste hitta puderdosan.
Jag har bara letat i ett rum.
-Vems? -Tyvärr Alberts.
-Nu måste jag åka. -Jag vet.
Polisen jobbar dygnet runt.
Kvinnor också.
Var nu försiktig.
Berätta om ni kommer på nåt.
DEN PERFEKTA KOKBOKEN
Labbet hittade arsenik i curryn.
Bara tillräckligt för att ge magknip. Ingen dödlig dos.
-Så Albert fick en extra dos? -Varför förgifta alla andra?
Om mördaren tillhör familjen måste han också må illa.
Säg att han inte gör det. Trädgårdsmästaren - Hillman.
Det ryktas att han får ett stort arv när Ackenthorpe dör.
-Det är möjligt. -Ni glömmer den döda kvinnan.
Förgiftningen betyder att hon var Martine Ackenthorpe.
Har den framska polisen hittat nåt?
Det finns inget vigselbevis.
Byn där Ackenthorpe var stationerad bombades.
Alla register förstördes.
Det är själva mordmönstret.
Endast en familjemedlem ville se henne död.
Ja, döda alla släktingar utom gamlingen.
När han väl dör ärver man pengarna och egendomen.
Albert måste ha fått sin andra dos efter middagen, kanske i en drink.
Drick det inte.
-Varför inte? -Det är lunch nu.
-Vad får vi? -Köttsoppa och äggkaka.
-Köttsoppa? Jag beställde biff. -Doktorn sa köttsoppa.
Åt fanders med honom! Jag bestämmer här.
Jag är trött på flytande föda. Ta bort!
Javisst.
Hillman, en flaska till.
Om kvinnan var Martine-
-och du gav brevet till polisen verkar nån av oss skyldig.
Inte bara till hennes död, utan Alberts också.
-Ja, en av oss. -Typiskt dig!
Du tänker precis samma sak.
Om det inte var du, tror du att det var jag.
Sluta!
Ella kanske du, Emma.
Nu räcker det med struntprat.
Det tycker nog inte polisen.
Säg vad du vill, men lämna Emma utanför.
Man kunde ju tro att Emma behöll brevet-
-för att kunna dra nytta av det.
Vad menar du?
Så fort Martines kropp hittades-
-blev alla i familjen misstänkta. Även du, Emma.
När du visade brevet blev alla misstänkta...utom du.
-Det har jag inte tänkt på. -Du är inte klok.
Kvinnan ströps. Är din syster kapabel till det?
Visst är väl Emma en attraktiv kvinna?
En vacker kvinna behöver inte göra smutsgörat själv.
Nu går vi.
Så ja, Eastley. Emma har ett gott öga till doktorn.
Det blir svårt för dig att gifta in dig i familjen igen.
-Där träffade jag allt en öm tå. -Ja. Jag vill vrida nacken av dig.
Säkert, men säg mig en sak först.
Träffade du Emma i hemlighet kvällen innan kroppen hittades?
-Jag... -Hillman såg er.
Ja, vi träffades.
-Han bad mig medla med far. -Varför då?
Jag ville låna pengar.
Kära nån!
Vad gör du?
-Bäddar. -Det gjorde du i morse.
Ja, men örngotten behöver bytas.
-De ser rena ut. -Det tycker inte jag.
Om hon bara kunde skynda sig. De vet att jag inte gillar mörkret.
Är du rädd att nån man ska ta dig?
Lustigt hur det kan gå.
Min systers äldsta hade mässlingen, hennes Ernie bröt armen-
-och hennes man fick bölder samma vecka.
Helt otroligt. Nu blir det samma sak här.
Först ett otäckt mord, sen blir mr Albert förgiftad.
Vad händer härnäst?
Allt händer i tretal.
Varsågod. Ursäkta dröjesmålet, men doktorn var hos mr Ackenthorpe.
Lång väntan på väldigt lite.
Den yngre generationen. Jag säger då det!
Vad är det?
Det är mr Harold.
Var det han eller nån annan som tryckte av?
Det stämmer om det var självmord.
Harold dödade de andra två, ångrade sig och tog den lätta utvägen.
Alla visste att han jagade före middan.
Han sköts på fem centimeters avstånd.
Jaha.
Nån han känner ber att få låna geväret och...
-Det kan vara självmord. -Det vill mördaren få oss att tro.
Vi kan inte riskera fler mord. Kom.
-Vart ska vi? -Till huset.
Jag ska hitta den där puderdosan.
En miss Marple vill träffa er.
-Kom in. God eftermiddag. -Skulle ni gå ut?
-Ja. -Jag ska fatta mig kort.
En vacker liten pjäs, inte sant?
-Vem hade den? -Alexander.
Jag borde ha förstått. Hopplös pojke. Han spelade den mitt i natten.
-Är vi tillbaka där vi började? -Nej.
Jag vet nog vem mördaren är.
Det svåra blir att avslöja honom.
-Sätt er. -Tack.
Håll kvar den minen.
Nej, nu förstörde du den.
Går det inte som det ska för dig?
-Allt du säger låter som en antydan. -Det är meningen.
Sluta dalta, Quimper.
Om jag vill komma ner ska jag det.
Den här stolen, Hillman.
-Far, inte ska du... -Sluta!
När han väl har bestämt sig...
Jag stannar inte här uppe ensam.
Jag blir väl mördad i sängen. Vi är säkrare tillsammans.
-Jag håller med. -För ovanlighetens skull.
Jag vill ha en drink. Inte av dig... Quimper.
Det ska ni få.
Lägg den över knäna.
Så mysigt. Ska vi spela bridge?
Bara en tanke.
-Vad har du där, pojk? -En fin liten sak.
Fransk, empirestil. Säkert värdefull.
-Var fick du den ifrån? -Den tillhör miss Marple.
-Lämna då tillbaka den. -Jag lånade den bara.
Jag lägger dit den sen.
-Kom in, doktorn. -Väntade ni mig?
-Berättade inte Alexander? -Vadå?
Glömske pojk.
Jag har ont i halsen och bad honom be er ta en titt.
Jag förstår.
Det var länge sen jag hade halsont.
Då har ni haft tur. Huvudvärk?
Nej, bara en ond hals.
Då ska vi ta en titt.
Den är fin.
-Visst är den? -Var fick du den ifrån?
-Jag hittade den. -Var?
-I stallet. -Jaså?
Gapa stort.
-Säg "ahh". -Ahh.
Ingen inflammation.
Var det inte oärligt att behålla dosan?
Inte under rådande omständigheter.
-Någon svullnad? -Det tror jag inte.
Jag har sett er sån en gång förut, med händerna kring en kvinnas hals.
Det var på ett tåg och ni ströp henne.
-En sån anklagelse. -Jag har fler.
Ni vill ha puderdosan för ni gav den till kvinnan-
-och den kan spåras till er.
-Hon var nog er fru. -Jaså?
Ni dödade henne efter att ha skrivit brevet till Emma.
-Med signaturen Martine Ackenthorpe. -Varför skulle jag det?
Efter mordet var ni fri att äkta Emma.
Brevet fick folk att tro att den döda kvinnan var Martine-
-och misstänkte nån i familjen för mord - inte er.
Hur kom du fram till denna hypotes?
Jag hittade kroppen.
Martine var, eller är fortfarande, en bondflicka från Normandie.
Den döda kvinnan hade aldrig arbetat på bondgård.
Jag såg hennes händer.
-Fortsätt. -Gärna.
Ni förbättrade er framtid genom att göra er av med Albert och Harold.
Hur då?
Ni la arsenik i min curry-
-vilket är helt oförlåtligt-
-i vetskap om att ni skulle kallas hit.
Då var det lätt att ge Albert en sista dos.
Och Harold?
Ni sköt honom så att det såg ut som självmord.
Genialt.
Mer än så.
Nu har ni kommit för att hämta er frus puderdosa.
Ett solklart fall.
Synd att ni inte får lägga fram det.
Ett mord till kanske blir ett för mycket.
Det kommer inte att se ut som mord.
Dödsattesten som jag skriver på uppger hjärtsvikt.
-Allt väl? -Ja.
Ni är gripen. Jag varnar er...
Allt jag sagt kan användas som bevis.
Du hade rätt i fråga om allt.
Ni är en mycket modig kvinna. God kväll.
Det var på tiden!
Jag tänkte titta in innan jag åkte.
-Du måste inte åka. -Jag har ett eget hem.
-Sälj det! -Varför då?
När allt kommer omkring...
Du är ju en bra kock-
-och verkar ju skarpsinnig och...
Jag tänker gifta mig med dig.
-Nå? -Jag är hedrad, förstås.
Men kom till saken.
-Det går tyvärr inte. -Varför inte?
Om jag skulle ta det steget, finns det en annan.
Nonsens! Det tror jag inte. Vem vill ha dig?
Tydligen ni, mr Ackenthorpe.
Adjö.
Kvinnan är sinnesförvirrad!
-Jag är så glad... -Snällt att ni kom.
-Tillåt mig. -Tack.
SLUT